Te respect!
M-au ținut mai târziu la serviciu...
apoi am luat autobuzul spre casă, să mă schimb. O idee proastă.
Îmi pare rău, dar...
Ai venit la timp.
Imi pare rău.
Locuiam în Vegas. Într-o seară, mă plimbam pe stradă...
și-mi vedeam de treburile mele. Nu făceam rău nimănui.
Mă îndreptam către biserică.
Din senin, au apărut cinci tipi dintr-o camionetă.
Iar unul dintre ei era al dracului rău.
Am început să le car la pumni pe rând, zicând: "la de-aici!"
Mai ceva ca Leonard Doroftei
"Mai vrei, da, mai vrei?"
S-au ridicat toți cinci și au început să mă urmărească.
"Te facem surcele!"
"Nu mă puteți prinde."
Și dintr-o dată...
am dat peste o bătrânică.
Asta e cea care e interesantă.
La naiba!
Ai necazuri?
- Cum? - Urcă!
Să urc?
Haide, urcă!
Fir-ar!
Ce facem?
Ce vrem.
Fir-ar să fie!
Dacă crezi că mă atrage fundul tău uscat...
Miros mai bine decât tine.
Da, bine.
Bine, și acum? Ce vrei?
Nu contează...
pentru că oricum n-o s-o faci.
Aici ai dreptate. Fir-ar să fie!
Hei, nu în mașina mea!
Vina mea!
E apartamentul tău? Nu vrei să-ți fur perdelele.
Nenorocitule!
Am dat-o mai departe unui nemernic drogat.
Ce i-ai dat? N-am auzit bine.
N-o să-ți spun, pentru că nu meriți.
A, nu merit, da?
Acum o să-mi spui.
O să-mi spui.
O hoașcă care locuia în mașina ei în Las Vegas, ți-a spus despre "dă-o mai departe"?
N-a vrut, dar nu m-am lăsat până când nu mi-a spus.
Ce vreau să știu este...
de ce ai acceptat.
Pentru că nimeni nu-mi spune ce pot și ce nu pot să fac.
N-ai voie să ieși, cu bărbați timp de un an.
Nu sunt întâlniri.
Ați luat de 7 ori cina împreună. Asta ce înseamnă?
- Doi adulți care stau de vorbă. - Plătește el?
- Plătește pentru tot. - Te-a întrebat cineva?
- Nu cunoaște mulți oameni. - O place.
- Și? - Ți-a reparat telecomanda.
- Asta e un inel de logodnă. - Și nu bea.
Nu trebuie să mergi la baie? Uite!
- Vreau o țigară. - Haide aici!
- Te-a sărutat? - Nu, nu, nu.
Dar dorește asta?
Uneori, cred că da.
Nu cred că vrea așa mult, altfel ar fi făcut-o.
Vrei să o facă?
Nu știu.
Doar că durează o veșnicie.
Mai vrei să știi și pe altcineva înainte de a te culca cu el?
- E chiar așa rău? - E jalnic.
Ei bine, noapte bună!
Vrei să intri?
Și să rămâi?
Intră!
Trevor e acasă.
Doarme buștean.
Nu vreau să îți creez probleme.
Trebuie să aștepți un an. Nu așa a spus Bonnie?
Bine.
Nu pot.
Îmi pare rău.
Nu, adică pot...
doar că...
Ce este?
E complicat.
Înțeleg. E în regulă să-mi spui că nu mă placi în felul acesta.
Crezi că despre asta e vorba?
E în regulă.
Cum ai putut să crezi așa ceva?
Ce s-a întâmplat?
Ce este?
- De ce faci asta? - Mai am nevoie de informații.
Cheltuiești 300 de dolari, pentru a găsi o bătrână...
și îți vinzi articolul tot cu 300.
Este un articol special. Nu e ceva cu care te ștergi la fund.
Ai un fel minunat de a te exprima.
Fă-mi o favoare. Anunță-mă și pe mine din timp, bine?
Chris, ce speri să iasă din asta?
Știi, uneori aduce bani.
Ești sigur că asta e tot?
Am terminat cafeaua. Pune-o pe listă, te rog.
Pa!
Cine e?
- Mă disprețuiești? - Ce?
- Mă disprețuiești? - Nu.
Eu nu vorbesc ca tine. N-am citit cât ai citit tu.
Nu e ceva pertinent și știi asta.
Nu-mi vorbi astfel.
Îmi pare rău, dar așa vorbesc eu. Cuvintele sunt tot ce am.
De ce?
De ce, pentru că ți se pare că arăți ca naiba?
Nu-mi pasă de arsurile tale, dacă asta sunt.
- Asta sunt? - Da.
Bine, orice ți s-ar fi întâmplat, mie îmi placi.
Și tu îmi placi mie.
Bine, atunci...
N-am mai făcut asta până acum.
Deci ți-e frică. Și mie îmi e.
Mi s-au întâmplat lucruri urâte.
Nu pot să-mi dau cămașa jos, dacă nu beau cinci beri înainte...
dar vreau să o fac cu tine.
Vreau asta, mai mult decât îmi e frică.
Nu mă înțelegi.
Viața mea este...
Este familiară.
Este organizată.
În fiecare zi.
Sunt lucruri pe care le fac zilnic.
Doar asta am cunoscut.
Am o rutină și atâta timp cât o am...
e în regulă.
Dacă nu o mai am, m-am pierdut.
Atâta îți dorești, Un mod de viață organizat?
- Asta am tot ce am. - Nu e adevărat.
- Asta îți dorești? - Da.
Nu te cred.
Bine. Atâta am să-ți ofer.
- Nu tu ești de vină. - Ba da.
Ți s-a oferit ceva și nu vrei.
Poate ți-e frică să nu fii refuzat.
Nu te pot refuza. Ești prea inteligent pentru mine.
Nu mi-ai spus poponar, nu-i așa?
Priviți ce am găsit.
Dă-mi-l! E spray-ul meu pentru astm.
- Taci! - Încetează!
- Stai liniștit! - Oprește! Ajutor!
- Nu te mișca! - Încetați!
Vino încoace, McKinney!
Vino aici.
Hai să ne distrăm!
Ajută-mă, te rog!
Faceți-i vânt!
Dați-mi drumul! Dați-mi drumul!
Ai lipsit de la cursul meu.
Au trecut patru zile.
De când au trecut patru zile?
De ce n-ai sunat-o pe mama? Au trecut patru zile.
Nu știu.
Nici ea nu știe.
Ce s-a întâmplat?
"Dă-o mai departe" nu a funcționat.
Nici măcar eu n-am reușit.
Voiam să-l ajut pe Adam.
Cu ce să-l ajuți pe Adam?
Să nu ia bătaie.
Dar am dat greș și l-am lăsat.
L-am lăsat s-o încaseze.
Nu e adevărat. Nu l-ai lăsat să fie bătut.
S-a întâmplat.
Uneori nu e nimic de făcut.
- Nu e cinstit. - Știu.
Nu. Nu știi.
Ar trebui s-o suni pe mama.
Ai putea face ceva, dacă ai vrea.
- De ce ești laș? - Nu sunt laș.
Se va întâmpla ceva și va fi prea târziu.
Ce să se întâmple? Ce vrei să spui?
El se va întoarce!
Cine se va întoarce?
Tatăl tău.
Tatăl tău se va întoarce?
Și...
ce se va întâmpla după ce se întoarce, Trevor?
Îți face rău?
Îi face rău ei?
Nu și dacă e altcineva...
în locul lui.
Trevor, e complicat...
pentru mine acum.
În lume sunt numai lucruri rele?
Nu e adevărat.
Te-ai descurcat bine.
Uită-te la mine! Sunt mândru de tine, Trevor.
Sunt mândru de tine.
Și oricum...
te notez pentru efort, nu pentru rezultat.
Nu-mi pasă de notă.
Am vrut să văd dacă lumea se va schimba într-adevăr.
Intră!
Trevor!
- A mers! - Dumnezeule!
- Mereu se trezește așa devreme? - Cum?
Nu e bine. M-a văzut.
- E în regulă. - Sunt profesorul lui.
Acum va trebui să o dai și tu mai departe.
Eugen!
Ar trebui să-mi spui în continuare dl. Simonet.
Ai rămas peste noapte.
- Întoarce-te la culcare! - De ce?
E prea devreme și trebuie să merg la școală.
- Ba nu, e duminică. - E duminică?
E duminică?
Rămâi! Mama va pregăti micul dejun.
Am un program în fiecare duminica.
Vrei să ai grijă tu de el? Te sun mai târziu.
Mai treci!
Îți place de el?
Doamnă, poftește!
Vezi-ți de drum!
Nu-ți fac rău.
la-i!
E un gest frumos, dar nu asta vreau.
Ce faci?
Nu-ți fac rău.
Dumnezeule, ascultă-mă!
Nimic nu merită să faci asta. Vino aici!
Ce faci?
Ce-ți pasă ție?
Datorez cuiva o favoare.
Nu mie.
De ce nu ție?
Știi, acum un minut...
nu mă gândeam decât la următoarea doză.
Apoi te-am văzut pe tine și m-am schimbat.
Pleacă, te rog!
Crede-mă, nu merită efortul.
De ce?
- Pentru numele lui Dumnezeu! - Haide, spune-mi!
De ce nu meriți efortul?
Crede-mă, n-ai înțelege.
Glumești? Crezi că eu locuiesc la Ritz?
Hai să bem o cafea.
Ce?
Fă-mi un serviciu!
Salvează-mi viața!
Pe el!
A ratat-o.
E mort!
Haide, sângerează!
Dați-i un DDT.
-Ce? -Trebuie să fie un DDT.
Lăsați-l în fund!
Sunt îngrijorat pentru tine. Ăsta-i DDT.
-Mă auzi? -E mort.
- E paralizat. Ieși de pe ring. - Nu poți să ieși de pe ring.
El poate. Trebuie să facă rost de un scaun.
Un scaun?
Îl ia cu încetinitorul.
Trevor, de când ai devenit atât de violent?
Du-mă la un meci. În primul rând, ești stropit cu sânge.
Nu vreau să fiu stropit cu sânge.
Ba da! Va fi cadoul tău pentru mine.
Știi ce o să primești? O nouă enciclopedie.
Legată în piele.
"lstoria lui Tucidide despre războiul din Peloponez"
Ba nu, îți aduc 51 de volume, nou-nouțe.
Cu întrebări zilnice despre dezvoltarea fermelor de bumbac.
Bună, Arlene!
Nu poți să stai aici, Ricky.
Știu.
Știu că relația noastră a fost un coșmar, Arlene.
- Dar am reușit. - Ce ai reușit?
Știam că nu mă pot întoarce decât dacă mă las de băut.
Îți spun adevărul.
Cinci luni, două săptămâni și patru zile, pe cuvânt.
- Unde ai fost? - Ce contează?
Știam că trebuia să mă schimb.
- Nu mai bei? - Nu, m-am lăsat de băut, aici.
Ești mai puternică decât mine.
Nu poți să te oprești o clipă?
Te rog?
Putem să stăm de vorbă?
Bine!
Iartă-mă.
Ce faci aici?
- Vreau să înțelegi. - Nu e nevoie să-mi dai socoteală.
Te rog să nu-mi vorbești așa.
Am fost împreună 13 ani, Eugene. E treaz acum. N-am fost niciodată treji când eram împreună.
Îți urez noroc.
Simt că trebuie să-i mai dau o șansă.
O șansă? O șansă pentru ce?
Pentru a se schimba.
Pentru a încerca să recupereze timpul pierdut.
Pentru a-l duce pe Trevor la meciuri? Să se comporte ca un tată cu el?
Da, a promis că încearcă.
- Ce ar trebui să fac? - Să fii isteață.
E tatăl lui.
E cel care te-a lăsat însărcinată, Arlene.
În ce alt mod a fost tată?
bătându-l pe Trevor?
Ce vrei să spui? Nu s-a atins de Trevor.
A, e-n regulă, doar de tine.
Nu s-a descărcat decât pe tine. E mult mai bine.
Ce ți-a spus Trevor?
Destule.
Astfel de secrete nu trebuie păstrate. La ce îi folosește lui Trevor?
Ricky n-a vrut niciodată să mă lovească. Eram beți.
lsuse! Ce e cu femeile ca tine?
Vă convingeți singure că e bine să fiți bătute?
"Trevor e bine."
Trevor s-a încuiat în baie, tremurând de frică...
rugându-se să înceteze.
- Trevor n-a trecut niciodată prin asta! - Știi tu prin ce a trecut Trevor?
De unde știi?
De unde știi că data viitoare, nu-l va bate și pe Trevor?
Știu despre ce vorbesc, Arlene.
Tata o ruga în genunchi pe mama...
și ea întotdeauna îl primea înapoi.
N-am înțeles niciodată asta.
Își acoperea vânătăile și tăieturile și îl primea înapoi...
pentru că o implora și plângea.
Întreabă-mă ce s-a întâmplat după ce s-a întors.
Voiai să știi ce s-a întâmplat cu mine. Întreabă-mă!
- Nu-mi place asta. - "Ți-a făcut rău?" Întreabă-mă!
Ți-a făcut rău?
Nu pentru mult timp.
Când aveam 13 ani, am fugit.
Dar mi-a fost dor de ea, așa că trebuia să mă întorc, să o văd.
Și într-o noapte, m-am întors.
Întreabă-mă ce s-a întâmplat! "Ce s-a întâmplat în noaptea în care te-ai întors, Eugene?"
Ce s-a întâmplat?
Era acolo, beat, ca de obicei.
Doar că, de data aceasta, nu mai eram eu același.
Aveam 16 ani și nu-mi mai era frică de el.
Când l-am privit în ochi...
și i-am spus că dacă se mai atinge de ea, îl omor, a știut.
A știut că pentru mine nu mai există.
Și stăteam în fața casei...
și țipam la ea să iasă afară.
Îi spuneam că nu mai trebuie să îndure...
că poate să vină cu mine acum.
Nu l-am văzut venind.
M-a lovit peste cap cu o scândură și urechea a început să sângerez.
M-a târât în spatele casei, în garaj și apoi a dispărut.
Un minut, cinci, nu mai știu.
Apoi s-a întors și a turnat ceva pe mine. Și nu înțelegeam.
Nu înțelegeam de ce apa mirosea atât de urât.
N-am înțeles. Apoi am înțeles.
Am văzut...
canistra...
cu benzină.
O canistră roșie, cu benzină de la mașina lui.
M-a privit pentru ultima dată...
și a aprins chibritul.
Ultimul lucru de care îmi amintesc...
și pe care nu-l voi uita niciodată...
sunt ochii lui.
Ochii lui, sticlind de o...
imensă...
satisfacție.
Îmi pare atât de rău.
Nu-mi spune cât de rău îți pare pentru mine.
Spune-mi că îl vei apăra pe Trevor de asta.
Ricky n-ar face niciodată așa ceva.
Isuse, Arlene! Nu trebuie să facă așa ceva.
E suficient să nu-l iubească.
Ce se petrece?
Îți spune eu ce se petrece.
Ce faci? Tu ce crezi că fac?
Nu poți face asta!
Ce aduci în camera mea? Am avut o înțelegere.
Fiul meu nu vrea să vorbească cu mine.
Nici nu vrea să se uite la mine! L-ai întors împotriva mea?
Doar nu era să-l oblig să vorbească cu tine.
Ți-ai putea lua o slujbă.
- Ce să fac fără mașină? - la autobuzul!
S-o văd și pe asta!
- Nu poți sta în camera aceasta. - E camera noastră.
E casa noastră, patul nostru.
- Ai băut. - Sărută-mă!
Încetează! Vreau să pleci din casa asta.
- Care e problema ta? - Vreau să pleci!
Dă-l mai încet! Te bat de nu te vezi!
- Nu vorbi așa cu el! - Nu-mi spune mie cum să vorbesc cu el!
Să nu-mi spui cum să vorbesc cu nimeni. M-am săturat!
- Te înfurii? - Și ce-ai să faci?
Îmi plăceai mai mult când aveai ceva la bord.
Dacă vrei să plec, plec.
Iartă-mă!
Cred că am făcut o greșeală.
Toată lumea face greșeli.
Gata, aduceți-mi lucrările!
Mulțumesc. Aveți grijă.
Mulțumesc.
Ai grijă! Ai scăpat de sughiț?
Ți-am spus eu că merge, dacă îți ții respirația.
Vă mulțumesc. Aveți grijă.
Foarte bine.
Dă-mi-o și pe asta. Mulțumesc.
Mulțumesc, mulțumesc, mulțumesc...
Ce este, Trevor?
Mai vrei s-o dai mai departe?
Poți să spui că nu vrei...
pentru că nu a mers.
Dar m-am gândit că poate mai vrei.
Trevor, aș vrea mai mult decât orice să fac asta pentru tine.
Când găsesc ceva demn de... Știu pe cineva care are nevoie de ajutor.
- Trebuie să mă lași să găsesc... - Știi cine.
Uite...
Tu nu înțelegi totul, bine?
Nu știi ce îmi ceri.
Mai dă-i o șansă.
O voi da mai departe, îți promit asta.
Dar nu pot face asta.
Dar asta e ocazia potrivită.
Pentru că e normal să fie greu.
Dacă o ajuți pe mama, chiar dacă ești supărat pe ea...
- Ea ți-a cerut să vorbești cu mine? - Nu, crede că n-o vei ierta.
Dar eu cred că ai putea.
Dacă ai vrea să faci ceva măreț...
pentru cineva...
pentru proiectul meu.
Pentru mine.
A făcut o alegere.
A spus că a făcut o greșeală.
Aici e frumusețea gândirii de pe urmă.
Nu îți pasă.
Ba da, îmi pasă.
Întotdeauna îmi va păsa de tine.
Da, sigur.
Ești profesorul meu.
Doar ești plătit pentru asta.
- Mi-ai adus? - Da.
Nu spun nimic până când nu mai primesc una.
M-am gândit că așa o să gândești.
Nu, mai târziu.
Am locurile mele.
Locuri în care nimănui nu-i pasă unde parchezi peste noapte.
Locuri în care trăiesc eu.
Oricine mă cunoaște...
știe unde să mă găsească.
Bună, mamă!
- Ce cauți aici? - Am vrut să te văd.
- După trei ani, de ce acum? - Nu pot să te văd că faci asta.
Am trecut pe lângă casa ta.
Știu.
A crescut. Da.
Ce faci aici?
Vrei să mă internezi undeva?
Nu.
Atunci, ce vrei?
Vreau să încerc să fac ceva.
Problemele pe care le-ai avut...
când eram mică.
Băutura...
și bărbații.
Ce mi se întâmpla când tu nu te uitai.
Știu că suntem toți slabi.
- Tu nu ești. - Nu și eu am fost slabă.
Uite ce e!
Te iert.
- Nu-mi place cum îți stă părul. - Știu, dar nu-l mai port ca înainte.
Aș vrea să ne vedem, din când în când, ești de acord?
Da.
Nu poți să locuiești cu mine.
Cine și-ar dori?
Pot să-l văd?
Nu beată.
Trebuie să fii trează, chiar și pentru două ore.
Da, pot face asta.
Bine.
Atunci, voi veni să te caut.
Bine?
Da.
Bine.
De ce ai făcut asta, Arley?
Mi-a spus de ce.
Mi-a spus că trebuia să fac ceva important...
pentru alți trei oameni.
La mulți ani, dragă Trevor...
La mulți ani!
Și mulți înainte.
Ce îți dorești?
Nu poate să-ți spună, altfel nu se îndeplinește.
Îmi dai niște șervețele?
Poftim!
Răspund eu.
Mamă?
Sunt Chris Chandler. Sunt reporter. Puteți să-mi acordați un moment?
Pentru ce? Nu am nimic de spus.
Vă rog, am vorbit deja cu mama dvs, care m-a trimis la dvs.
- Mama mea? - Ea mi-a spus despre "datul mai departe".
Cum ați ajutat-o. Scriu un reportaj.
Nu se poate. E ceva personal.
Fiul meu e supărat din cauza asta. Era un proiect la Studii Sociale și nu a mers.
Studii Sociale?
Las-o baltă! Vrea să-și vadă în continuare de școala lui.
E ziua lui și e un moment nepotrivit.
- Îmi pare rău. - Nu, mie îmi pare rău.
Urmăresc povestea asta din Los Angeles.
Mișcarea "dă-o mai departe" a ajuns în Los Angeles.
- Hai las-o. Mișcarea? - Da.
Fiul dvs a avut de-a face cu asta?
Apreciez foarte mult asta, dnă. McKinney.
Depinde de el.
- Ești gata? - Cred că da.
Așa. Aici!
Ca și când ai fi la frizer.
- Ai mai fost intervievat? - Nu.
Ți-am adus asta.
Salut! Cum merge?
- Cum te cheamă? - Chris Chandler. Mă bucur să te cunosc.
E mai puțin dureros decât la dentist. Fii tu însuți, bine?
- Ești gata? - Cred că da.
Haide, trebuie să ai curaj.
Să-i dăm drumul! Minunat.
Fii natural, relaxează-te și ne vom distra.
Bună, sunt Chris Chandler și am alături de mine un elev de clasa a VII-a...
mai puțin obișnuit.
Trevor, trebuie să fii foarte mândru de tine.
Nu.
Nu ești deloc mândru?
Nu știu, cred că da.
Haide, tu ai inițiat mișcarea "dă-o mai departe". Nu ești mândru?
Cred că sunt. Am luat 10 la Studii Sociale.
Dar asta a fost doar pentru efort.
Proiectul meu nu a dat roade.
- Dar ești aici. - Da, dar...
Nu știu, m-am străduit foarte mult...
dar nu s-a întâmplat nimic.
Eforturile mamei mele au dat rod.
A vorbit cu bunica mea și s-au împăcat.
A fost foarte greu pentru ea.
Pentru mine a fost minunat, pentru că bunica a venit la ziua mea.
Și îmi era foarte dor de ea.
De aceea "dă-o mai departe" a ajuns atât de departe...
datorită mamei mele.
Pentru că a fost atât de curajoasă.
Efortul meu, nu știu. Cred că unor oameni le e prea teamă...
să creadă că lucrurile pot fi altfel.
Lumea nu este...
chiar atât de urâtă.
Cred că pentru unii oameni...
care sunt obișnuiți cu lucrurile, așa cum sunt...
e greu să se schimbe...
chiar dacă au o situație grea.
Și renunță.
Când fac asta...
toată lumea pierde.
Nu vreau să fiu unul dintre cei despre care vorbește.
Am devenit unul dintre ei.
Nu vreau să mai irosesc nici o secundă.
Te rog, nu mă lăsa să rămân așa pentru totdeauna.
Nu te voi lăsa.
Nu mai vreau să petrec nici o secundă fără tine.
La revedere!
Bine, ne vedem mai târziu.
Dați-mi drumul!
- Încetați! - Cui i-ai spus?
- N-am spus nimănui.
N-am spus nimic.
Ajutor!
Încetează! Trevor!
Vino încoace!
Dă-mi drumul!
Încetați!
Nu!
Pocnește-l! Haide!
Nu!
Lăsați-l în pace!
Chemați salvarea!
Cred că pentru unii oameni...
care sunt obișnuiți cu lucrurile așa cum sunt...
e greu să se schimbe...
chiar dacă au o situație grea.
Și renunță.
Când fac asta...
toată lumea pierde.
Aceste momente te fac să regreți că ești reporter.
Acest remarcabil tânăr a murit la 7:35, în seara aceasta.
În Los Angeles și în San Francisco ni s-au confirmat incidente.
În Phoenix, verificăm dacă faptul...
că 16 copii orfani "au primit" computere...
se leagă de această mișcare.
Este greu.
Nu poți să faci planuri.
Trebuie să observi oamenii mai bine.
Să fii cu ochii pe ei, să-i protejezi...
pentru că ei nu văd întotdeauna de ce au nevoie.
E marea ta șansă de a repara și altceva în afară de bicicleta proprie.
Poți "să repari" o persoană.
Asta îți dorești de ziua ta, ca toată lumea "să o dea mai departe"?
Nu pot să cer asta.
- Bineînțeles că poți. De ce nu? - Nu s-ar întâmpla.
De ce?
Deja am suflat în lumânări.